- Hvordan går det med Sams skuespil? - Det ved jeg ikke.
Hun har bare nogle sjofle småroller i sine små tegnefilm.
Hun har evnerne, men hun har aldrig brilleret, som man gør her.
Som man skal for at blive taget seriøst.
Det er en smule pinligt, ikke?
Og alligevel herser hun med os, som var hun Elizabeth Taylor.
- Herser hun med jer? - Du skulle se, hvordan hun taler.
"Du er nødt til at hjælpe mig med pigerne, så jeg kan arbejde."
- "Arbejde". Nej, Gloria arbejder. - Ja, jeg gør.
Hvor mange huse gør du rent om dagen?
Jeg gør rent i mange huse. Vorherre bevares.
Og min lille gris påstår, at ingen hjælper hende.
Hvorfor er der ingen, der hjælper mig?
Det er sandt. Hun er en storsnudet lille gris.
Og hun har sin møgfars jødiske træk.
Havde jeg vidst, jeg skulle glo på hans fjæs, havde jeg ikke fået hende.
Men du er heldig, at du har hende.
Hun tager sig af dig, gør hun ikke?
Det bruger hun også imod mig.
Mor, jeg er glad for, at du er her, så du kan være tæt på pigerne -
- men du kan ikke komme forbi, når det passer dig. Der må være grænser.
Undskyld!
Det, der er så groft, er, at halvdelen af hendes formue er -
- fra arbejdet som barn, hvilket kan tilskrives mig.
Da hun stod på egne ben, gik det nedad -
- og hun kunne ikke engang holde på sin søde mand.
En god dreng oppe nordfra. Men hun drev ham bort.
- Opfostrer hun de tre piger alene? - Hvis man kan kalde det dét.
De er rædsomme. De er mine børnebørn, og jeg elsker dem -
- men jeg kan egentlig kun lide Duke, den mindste. Hun er mit projekt.
Husk ikke at gentage alle de fejl, kvinderne i familien har begået.
Tys, det er en hemmelighed.
Du har ret til at vide, hvor det gik galt for os alle.
Jeg fortæller dig de værste ting, så du aldrig skal tænke på det igen.
Jeg elsker hende skam. Sam.
Jeg elsker dem alle.
Det har altid været min byrde. Jeg elsker for meget.
Jeg tilgiver for meget.
- Jeg skal lige tale med dig. - Kan I se?
Hvad?
- Mor, hvad er det? - Det ved jeg virkelig ikke.
Der står, at du søger om at omlægge lånet på huset.
- Mor, det er ikke dit hus. - Det er det i hvert fald.
Nej, jeg har købt det til dig i mit navn.
Jeg har allerede lånt, hvad jeg kan, og jeg har endelig lidt friværdi.
- Tru mig bare. - Så jeg annullerer... Hvad?
Tru mig bare. Tag huset.
Spark mig ud. Sæt mig på gaden.
Gør mig til en hjemløs kvinde. Tag mit tøj -
- tag mine ringe. Du skræmmer mig ikke.
Jeg overhører bare alt det der -
- og beder dig om aldrig at gøre det her igen.
Nej. Nej.
Tak.
Farvel!
Hvis du siger det.
Følg med, så viser jeg jer Caravaggio-udstillingen.
Den anses som hans vigtigste.
Der er lighed med impressionisterne, men han er mere disciplineret.
- Han er mere optaget af form. - Tak, skal du have.
Jeg tror bare, vi kigger rundt selv.
- Beklager. - Nå. Javel.
Phyllis! Phyllis! Kom!
- Hvad? - De ægyptiske værker er kommet.
- Hold da op. - Du godeste, det er Usurpa.
- Hvem er det? - Den første dronning af Ægypten.
De har fundet hendes grav, og alt dette er hendes.
Kom, så skal du se min foretrukne.
Hvor vidunderligt.
Åh, Jennie...
Jeg lagde den tilbage.
Phyllis, jeg så dig tage den.
Det ved jeg godt.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige.
- Jeg har aldrig stjålet noget. - Du stjal ringen.
Det er ligegyldigt, hvad du har gjort før. Og jeg så dig gøre det.
- Jeg skammer mig umådelig meget. - Det her er virkelig...
Du er frivillig her, Phyllis.
- Jeg vil ikke anmelde en ældre dame. - Måske skulle du melde mig.
- Måske er det det bedste. - Vent nu lidt.
- Pokkers. Vent nu lidt. - Jeg ville ikke beholde den.
Det tror jeg ikke.
Du godeste.
Det er bare...
Jeg har ikke været mig selv.
Sommetider ved jeg bare ikke, hvad der foregår.
Når jeg er ved at være igennem dagen...
...er jeg ikke sikker på, hvad der er sket.
- Måske skulle du... - Jeg går og kommer aldrig tilbage.
Jeg opsiger min docentstilling.
Det er der ingen, der vil tage sig af.
Jeg forlader stedet og kommer aldrig tilbage.
Phyllis? Phyllis!
Ja, hun sagde, hun sov hos en veninde -
- men de var ude hele natten.
- De var vist på diskotek. - Den historie kender jeg.
- Det tror jeg gerne. - Mine piger vil gerne møde dig.
- Ups, er det for tidligt? - Nej, jeg var faktisk...
- Hvad? - Nej, det er ikke noget.
Jo, jeg vil vide, hvad du var ved at sige.
Du behøver ikke møde dem. Jeg presser dig ikke.
Jeg spekulerede faktisk på, hvornår du ville spørge.
Jeg ville ikke presse på, men...
- Nå, så jeg er for sent ude. - Nej. Undskyld.
- Jeg vil gerne møde dine piger. - Nej, bare glem det nu.
De har ændret mening.
- Har de? - Ja, glem det hele.
- Godt så. - Okay.
Du, Sam? Jeg kan virkelig...
- Min telefon bippede. Hvad? - Jeg sagde bare...
Beklager, makker. Der er et opkald, der venter.
Det er i orden. Bare besvar det andet opkald.
Jeg vil gerne møde dine piger.
Okay. Farvel.
- Hallo? Hej. - Har du dine gamle portrætfotos?
- Dem, hvor du har hat på? - Det ved jeg ikke. Hvorfor?
Du skal være med i en film, hvor du er død.
Man skal bare se et billede, og de vil have tidligere billeder af dig.
Tidligere? Du mener yngre.
- Vent, jeg har et andet opkald. - Skal du tage den?
- Nej, jeg kender ikke nummeret. - Okay.
Jeg skal nok lede efter billeder fra, da jeg ikke var klam.
- Du er ikke klam. Sig ikke det. - Jeg siger det, jeg vil. Elsker dig.
- I lige måde. Farvel. - Farvel.
Træffer jeg Sam Fox? Jeg ringer fra Saint John's Hospital.
Din mor, Phyllis, er på skadestuen.
Ring tilbage på 818-555-6943.
Pis.
Hun har brækket anklen og har et dobbelt brud på lægbenet.
Du gode gud.
Hun skal blive her i omtrent fem dage.
Og når hun kommer hjem, har hun brug for pleje.
Hvad skete der?
Har hun fortalt, hvad der er sket?
Ikke så vidt jeg ved. Jeg vender tilbage senere.
Okay. Tak.
Mor? Mor?
Jeg er ked af, at du blev såret.
Hvad foregår der?
Er du vred på mig?
- Hvorfor vil du ikke... - Jeg vil hjem.
Det ved jeg godt, men hørte du lægen?
Du skal blive her i fem dage, indtil dit ben er helet.
Jeg vil... tilbage.
Det er i orden.
- Vil du have en mintpastil? - Nej.
- Bare dig. - Okay, jeg er her.
Vil du se klassiske film?
Okay, det er lige derovre.
- Hallo. - Hej. Mor er indlagt på hospitalet.
- Du godeste. - Ikke den slags hospital endnu.
Bliv du bare i Texas, brormand. Vi er nødt til at snakke sammen.
Okay, men jeg vil stadig gerne vide, hvorfor min mor er på hospitalet.
Vil du? Så kunne du jo besøge hende en gang om året.
- Jøsses. - Ja, i lige måde.
Hør her, jeg har brug for din hjælp.
Jeg beder dig ikke om at gøre noget.
Jeg tror bare ikke...
...at jeg kan have mor boende i det hus længere.
Hun skal være indlagt her i fem dage.
- Hvad er der sket? - En brækket fod, Marion.
Hun har brækket foden 50 steder.
- Hør nu efter. - Jeg lytter.
Jeg føler, jeg har et vindue, og jeg må rykke på det.
Jeg vil finde et hjem til mor. Et sted, hun kan anbringes.
Sådan et sted for ensomme, døende kvinder -
- hvor lede, unge mennesker anbringer deres mor.
Og hvis jeg kan finde et sted, mens hun er her -
- så kan jeg... Pis!
Jeg kan lave et bagholdsangreb og køre hende herfra og derhen.
- Så jeg skal bidrage økonomisk? - Nej, du skal ikke, Marion!
- Skal jeg hjælpe med at finde noget? - Nej, jeg har styr på det.
Hvorfor taler vi så i telefon?
Fordi du skal tage del i det.
Jeg har brug for en medskyldig.
Det her skal være vores beslutning -
- så jeg ikke skal stå alene med ansvaret, for det er for meget.
Okay, hvad der end skal til, for at du kan tage dig af mor -
- så er det fint med mig.
Det var det, jeg havde brug for at høre. Tak. Farvel.
Hallo? Jøsses.
Da min far var 80 år -
- gik han på pension, og så måtte jeg tage mig af ham.
Det var dødsjovt, for han havde ikke talt til mig i årevis.
Han afskrev mig, da jeg var 18.
- Fordi du var homo? - Nej, det gik han aldrig op i.
Nej, det var, fordi jeg stemte på Dukakis.
Seriøst? Du godeste.
Han elskede mine brødre. De fiskede og gik på jagt.
Da han gik på pension, var de væk.
Ingen hjalp ham, og så var der kun mig.
Så jeg flyttede hjem igen. Jeg madede ham og vaskede ham -
- og jeg tørrede hans røv, når han havde skidt.
Sidenhen skulle jeg skifte ham. Og han talte stadig ikke til mig.
- Det er ikke til at tro. - Ja.
Jeg tørrede min fars røv, mens han ikke sagde et ord til mig.
- Hold da op! - Det var for fedt. Jeps.
Og så begyndte han at blive dement.
Og det sindssyge var, at da han mistede forstanden -
- glemte han, hvem jeg var, og så var han sød ved mig.
Og så blev vi rigtig gode venner.
Vi kom fint ud af det i løbet af dagen.
Så glemte han alt, og vi begyndte forfra næste dag.
Åh, du godeste.
Jeg kunne godt lide det. Men det varede jo ikke ved.
Efter et stykke tid var der ingen af os, der talte.
Han holdt op med at stå op, og jeg gav ham ikke tøj på længere.
Jeg holdt ham bare hydreret og ren, indtil han døde.
- Hold da op, det... - Ja.
Det er langt ude.
Sagen er, at man vænner sig til, at tingene er svære -
- og at man kan forbedre dem, men sådan er det ikke her.
Den her slags ender ikke godt.
Det bliver ikke bedre.
Din mor vil få det værre og værre.
Og så er hun pludselig borte.
Ja.
Skat...
Ja, mor.
Jeg er utrolig stolt af dig. Det ved du godt, ikke?
Ja, det ved jeg godt.
Og jeg er taknemmelig for, at du tager dig af mig.
Og at du gider have mig.
Læg dig til at sove, mor.
- Skal du giftes med min mor? - ikke i dag.
Hvorfor ikke? Du elsker hende ikke. Jeg er med.
- Jeg er så træt. - Er du?
- Har det været en spændende dag? - Hun har intet lavet. Hun spiller.
Det gør mig ikke noget.
Mor. Mor!
Hvad? Jeg er lige her.
Max, har du nogen planer efter highschool?
Jeg bliver tidligt færdig, og så vil jeg rejse.
Det er det, jeg gerne vil. Måske tilbringer jeg sommeren med min far.
- Mor. - Undskyld.
Du har nok dyrket sex med min mor, hvilket er fint -
- men bruger i beskyttelse? Hvis ikke, er det også fint.
Jeg vil gerne have en lillebror.
- Hvor gammel er din datter? - Hun er 14 år.
Og hendes mor er der ikke?
Nej, ikke rigtigt. Det er kun mig.
Det er fantastisk. Det må være hårdt at opfostre en pige helt alene.
Kors i røven.
Hvad? Ikke noget.
Mor, hvorfor er mormor her ikke?
Det er hun bare ikke, lille skat. Her, put nogle ris i din suppe.
Spis lidt mad.
- Hej. - Jeg har undersøgt sagen.
Jeg kender en fyr i L.A., som har nogle fine steder.
- Det hedder "beskyttede boliger". - Det er fint nok.
- Jeg vil gerne hjælpe. - Nej, jeg holder hende hjemme.
Jeg gør det bare, indtil jeg ikke kan længere.
Eller indtil hun ikke kan.
Jeg tror ærlig talt ikke, vi er der endnu.
- Jaså? - Ja, det er i orden.
- Okay. - Jeg forstår din konflikt med mor.
Men når hun er død, håber jeg, du kommer og besøger pigerne og mig.
- For jeg savner dig. - Okay.
Jeg elsker dig. Farvel.
- Hej. - Hej.
Tekster: Cecilie Hassenkam www.sdimedia.com